www.HoundDawgs.org
CORK I IRLAND, 1905 DEN BRITISKE HÆRS KASERNE
Percy! Se på ham, på hesten sin.
Vink til far.
Hjortene leveres til erkehertug Ferdinand i kveld under gallaen, mine herrer.
Jeg forventer at dere utmerker dere under jakten. Lykke til.
- Fikk du ingen gyngestol til hesten? - Dere blir alle mine våpenbærere i kveld.
Vær trygg på det.
Kom igjen!
Major! Det er ingen vei der!
Major!
Flink gutt.
Han fikk ham.
- Godt ridd, major. - Utmerket skudd, sir.
Denne skogen blir hestenes død.
- Skål for døden, den beste kilden til liv. - De vil skåle for deg under gallaen.
Her kommer de. Min husbond!
- Pappa klarte brasene. - Kom hit, du.
- Bra jobbet, pappa. - En dag skal du og jeg jakte sammen.
- Vi kommer for sent. - Gud, denne forbannede tingesten.
Dere er vel tilfredse med dere selv, dere menn, -
- som tvinger oss til å gå i disse reddsomme plaggene.
- I det minste har du ikke bukser. - Det ville jeg, om jeg kunne.
Jeg vet det.
- Nå? - Temmelig vakker.
"Temmelig vakker"? Hva er det? Hva er i veien?
Du felte hjorten. Alles blikk vil rettes mot deg.
Vel, min kjære, jeg blir den eneste av min grad der i kveld -
- uten utmerkelser på uniformen. - Det spiller vel ingen rolle nå?
Minister Bryce kommer til gallaen.
"Major Fawcett, De har jo ingen medaljer."
"Herr Bryce, jeg er opptatt med å lære utgamle soldater å sikte på stubber."
"Nei, takk. Ingen medaljer til meg, sir."
Si meg, hvem er denne minister Bryce på hjemmebane?
Den siste av de tilstedeværende som vil hjelpe oss opp og frem.
Jeg forstår.
Jeg begynner å dra på årene, Cheeky. Tapte år gjør meg desto mer utålmodig.
Jeg vet at det er latterlig med medaljer.
Dette kan bli vår siste sjanse.
- Minister Bryce, major Fawcett. - Det er en ære, sir.
Minister Bryce, fru Bellamy.
Major og fru Percy Fawcett.
De skåler for byttet uten deg.
For et vakkert dyr.
Men jeg danser med deg, så dette gikk i min favør.
- Får jeg ta over, major? - Jeg forhastet meg visst.
Oberst.
- Forresten, hvem felte dyret? - Det var major Fawcett, herr minister.
Vi får be ham med på middagen.
Han har dessverre vært nokså uheldig med sine forfedre.
Jeg forstår. Si meg, hvordan står det til med Lady Bernard?
MARS 1906
Ikke mer enn 20 esker.
- Skynd dere, menn. Ta i, nå. - Fawcett!
Raske på, nå.
Sir?
De skal til London i morgen. Til Det geografiske selskap.
- Det geografiske selskap, sir? - En stor ekspedisjon skal gjennomføres.
Det høres ut som et storartet eventyr.
Takk, sir.
DET KONGELIGE GEOGRAFISKE SELSKAP LONDON, ENGLAND
Takk.
- Major Fawcett, sir. - Ja, ja. Stig på.
Sir George Goldie, selskapets formann. Herr John Scott Keltie, vår sekretær.
Hvordan står det til, major?
Våre veier kryssedes visst aldri mens De jobbet her?
Nei, sir. Jeg var formodentlig oppslukt av studiene.
Rimelig nok. Vær så god, slå Dem ned.
Militæret later til å ha stasjonert Dem på mange ulike steder.
Jeg har tjenestegjort i Ceylon, Hongkong, og nå sist i Irland.
Som De ser, er jeg blitt flyttet en hel del rundt innad i imperiet.
Major, hva vet De om Bolivia?
- I Sør-Amerika, sir? Kun det jeg har lest. - Da vet de neppe stort.
Dette er vårt beste kart over Bolivia.
Temmelig tomt, som De ser. Vi vet ikke stort om landet.
Et land fullt av villmenn, men det finnes gummiplantasjer over hele Amazonas.
Svært innbringende.
Bolivia og Brasil strides om hvor grensen går.
Gummiprisen er så høy at vi risikerer krig der.
Forstår De?
Ja, sir. Men jeg forstår ikke hva det har med meg å gjøre.
Vi kommer til det. Ingen av landene godtar et kart tegnet av det andre, -
- så de har bedt oss om å fungere som dommere.
Ettersom De fikk høyeste utmerkelse for karttegnerkurset, -
- vurderer vi derfor Dem. - Jeg forstår.
- Mine herrer, får jeg være oppriktig? - Vær så god.
Mine landmålerdager ligger bak meg.
Ærlig talt håpte jeg på å utkommanderes et sted jeg får oppleve strid.
Min gode major... Dette er langt mer enn bare kartlegging.
De skal utforske jungelen. Det er et utrolig krevende miljø.
Fryktelige sykdommer, morderiske villmenn. Reisen kan meget vel koste Dem livet.
De blir borte i årevis.
Men lykkes De, ville en slik bedrift føre til militære utmerkelser.
Til og med gjenreising av ditt slektsnavn.
Vet De at vi kjente Deres far?
- Gjorde dere? - Ja.
Det gjorde ikke jeg.
Den er grufull, en manns kjærlighet for drukkenskap og hasardspill.
Men som sagt, lykkes De med dette, kan det endre Deres lott i livet.
Betraktelig.
Jeg har aldri sett en hjerne skifte farge.
- Ikke sånn. - Den ser stor ut. Som en stor hjerne.
Og den er rund. Den ser jo rund ut i den.
Jack, kan du gå og leke? Jeg vil snakke litt med faren din.
Plukker du en blomst til meg?
Skal jeg kaste ballen til henne?
Klar, ferdig...
Jeg visste det!
Han vil ikke kjenne deg når du kommer tilbake.
- Men jeg vet at du må dra. - Ja.
Jeg har noe på hjertet.
Jeg tror jeg er med barn igjen.
Jeg vet jeg er med barn igjen.
Bli ikke trist. Jeg er en selvstendig kvinne.
Jeg har merket det. Cheeky, min kjære.
Jeg vet at dette vil bli tungt for oss alle, men det er verdt det.
Det er jeg ikke i tvil om.
APRIL 1906 S.S. PANAMA, ATLANTEREN
Hallo! Du fusker!
Gi deg, ellers dreper jeg deg!
Jeg skjærer halsen over på deg! Fusker du i kortspill igjen, er du død!
Hvem er du? Hva vil du?
Henry Costin. Jeg svarte på Deres annonse i "The Times".
- Jeg er Deres adjutant. - Herr Costin?
Vi har vært til sjøs i en uke, hvorfor presenterer De Dem først nå?
Jeg ville se om De var oppgaven voksen, sir.
Er De beruset, herr Costin? Sannelig virker det slik.
Jeg kan ha tatt meg en tår.
Jeg har et anbefalingsbrev.
Jeg er habil både med gevær og pistol.
- En tapperhetsmedalje. - Meget imponerende.
- Har De familie? - Nei, ingen.
- Jeg forstår. Ingenting å tape. - Men det har altså De?
Herr Costin, la meg være tydelig.
Mitt rykte som mann står og faller med at vi lykkes.
De vil merke at jeg er villig til å ofre alt.
Derfor må jeg kreve...
De har helt rett, sir.
- Vi trenger alle Deres styrker. - Forstått.
Vi er oppdagelsesreisende nå.
POLAREKSPEDISJONENS HELTER
Vi fikk nettopp et telegram.
Vi har fått ordre om å kartlegge Rio Verde, og finne dens kilde.
Den utgjør en viktig del av grensen mellom Bolivia og Brasil.
Vi begynner ved Fazienda Jacobina, som ikke står på kartet.
Jeg kjenner til Fazienda Jacobina. En gummiby. Den sies å være sjarmerende.
Virkelig? Da er De kanskje helt udugelig likevel.
Tiden er knapp. Krigen truer.
Så du, jeg og noen esler skal forhindre en krig?
Du og jeg må kunne stole på hverandre.
- Ingen av oss overlever dette alene. - Det har du rett i.
- Hva leser du? - Et dikt fra min kone. Av Kipling.
- Det heter "Oppdageren". - Så passende.
- Vil du høre det? Det er langt igjen. - Vær så god.
"'Her', sa folk, 'er yttergrensen' 'Alltings opphør. Stans og vend'."
"Og jeg trodde hva de sa meg Pløyde jord og dyrket ny"
- "Bygde låver og reiste gjerder..." - "...i den lille grenseby".
"Langt av sted, innunder berge Hvor all vei og sti tar ende."
"Til en røst, uten opphør, som et kor samvittigheter."
"Varslet om ubønnhørlig endring En stadig hvisken, natt som dag:."
"Noe venter. Dra og finn det Dra og søk bak bergets kjeder."
"Noe skjult bak bergets kjeder Venter på ditt komme."
"Dra."
JULI 1906 UUTFORSKET ØSTLIG BOLIVIA
29 grader og 16 minutter sør for ekvator.
29 grader -
- og 16 minutter.
Denne ormen ser dødelig ut.
Vi er muligens litt for engelske for denne jungelen.
Fremmede i et fremmed land.
Velkommen til Fazienda Jacobinas operahus, -
- som er til takket være baron De Gondoriz og gruveselskapet Inca.
Vær så god, ta deres billetter.
Takk.
Svart gull! Gummien flommer!
- Major Fawcett? Er det Dem? - Ja.
Velkommen til Fazienda Jacobina. Visekorporal Manley. Guvernørens talsmann.
Du trenger ikke stå i givakt. Et håndtrykk duger. Dette er herr Costin.
Jeg vil nødig gi så dårlig nytt, men jeg har fått telegram fra grensekommisjonen.
- Fortsett. - De råder dere til å avblåse oppdraget.
- Det er blitt altfor farlig. - Hvor er myndighetskontoret?
Sir? Myndighetene, sir?
Dere har nok lagt alle myndigheter bak dere for lengst.
I så fall får du telegrafere dem.
Informer dem om at vi ikke avblåser, men fortsetter som planlagt.
Hvor snart kan du finne en indianerveiviser til oss?
- Jeg hadde en indianerveiviser, sir. - Hva skjedde med ham?
Var han redd for å ta i et tak?
Ikke riktig, sir. Jeg kan ikke påvirke dette mer.
De får snakke med baron De Gondoriz, som driver gummiselskapet her.
God aften, baron. Takk for at De kunne treffe oss.
Vi er fra den britiske hær.
Vi skal opp Rio Verde, og har behov for noen av Deres menn.
Til gjengjeld lover jeg at mitt land gir Dem meget fordelaktig behandling.
Hold dem lenket fast. De er upålitelige. De trenger litt pryl innimellom.
Vennligst...
Du skal opp elva, altså?
Ja, for å kartlegge.
Ja ha.
Ingen kommer tilbake derfra.
Noensinne.
- Duger denne slaven? - Ja.
- Snakker du engelsk? - Han forstår. Vi har lært ham.
Hva tar du for ham, og fire mann som han velger ut?
Tar du anstøt av å forhandle med meg?
- Nei, slett ikke. - Ikke skjem deg ut.
Du kom for å lage kart. Hvorfor?
Så det kanskje kan bli fred. Hva er fred?
Fred betyr at mitt foretak vil nyte fremgang. Jeg vil nyte fremgang.
Fred betyr kun at ingenting vil endre seg.
Jeg hjelper dere, for dere skal sørge for at ingenting endrer seg.
Jeg glemte å gi Dem dette, major. Det kom rett hit mens du kartla.
Kan du vise meg hvor langt elven går?
Vi drar lagt opp langs elven.
Jeg er kjent med hele elven.
Mange takk.
Vi trenger tre fulle flåter og fire hester. Er det våre menn?
- Det var en stusslig flokk. - De er de mest pålitelige vi har.
Vi er de eneste som betaler dem.
Vi ferdes tolv timer per døgn, ikke mindre.
Elven er vårt hjem de nærmeste to årene. Vi kan ikke mislykkes.
Menneskeheten venter på våre oppdagelser.
Vi legger utpå!
Jeg ser fiskene, men klarer ikke å fange dem.
Ingenting nå heller. Jeg forstår ikke.
Elven er dyp, og full av fisk.
Det er en ørken. En grønn ørken.
Ok, trekk opp garnet. Prøv igjen lengre fremme.
Major Fawcett.
Hva i herrens navn gjør hun helt her ute?
- Her for å laste gummi, antagelig. - Eller for å finne Eldorados gull.
Den er tysk. Det står "Hamburg" på skroget.
Det er noen om bord.
Hallo! Er du tysk?
Er du tysk? Kommer du fra...
Herregud!
Costin! Pirajaer! Opp av vannet!
Hvor er Fawcett? Fawcett!
Det er ingenting.
Er vi nære?
Mange uker igjen.
I Rios betyr elven alltid fare.
Dere vil se at det bodde mange mennesker her en gang.
I en vakker by av gull og mais.
Eldre enn engelskmennene, til og med.
Dypt inne i skogen.
Men den hvite mann har aldri funnet den.
Jeg sørger for dere, engelskmenn.
Jeg er fri. For dere fins det ingen vei ut av jungelen.
Selv indianeren har gått fra vettet.
Han bablet om byer av gull i dag.
Som et lite barn.
Han tror at vi er konkvistadorer som kan ledes i døden.
Indianerne har virket gale fra første stund.
Les dette for meg, om du kan.
Skal vi likevel dø her, kan det være det samme.
Det ville vært uutholdelig for meg å lese det selv.
- Sammenfatt, om du vil. - Som du vil.
Din kone har flyttet familien til Devon.
Hun har født en gutt som heter Brian.
Din eldste sønn Jack utmerker seg på alle vis.
Jeg ser min sønns ansikt i drømmene nå.
Hva er jeg for tosk, som overgir min familie for dette stedet?
Hva håpte du å utrette her?
Jeg vet ikke.
Alt vi har igjen nå, er å nå elvens kilde.
Herr Costin.
Major.
Det er tomt for mat.
Herregud, så sulten jeg er. Vi har bare en bit igjen.
Gud, jeg er så sulten. Jeg må spise den.
Behersk deg!
Vi er ikke villmenn.
Vi vil etterlate våre knokler her, major. Og til hvilken nytte?
Et kart?
Om vi så kommer oss dit, kommer vi oss ikke tilbake uten mat.
Har du tenkt på det? Vi sulter i hjel her.
Vi leter ikke engang etter gull.
Vi går løs på ham.
Øret mitt! Øret mitt!
Det neste får du midt bak.
Takk, herr Costin.
Ingen har vært her før! Ingen! Noensinne!
Vi greide det!
Først! Vi er først!
Major.
Major, indianeren er forsvunnet.
Han har rømt.
Han fikk oss hit.
Vår siste måling.
- Drømmer jeg? - Nei, jeg ser den også.
Vær så snill...
Det er vår eneste sjanse. Ellers sulter vi.
Takk, gode Gud. Jeg kunne ikke greid det bedre selv, sir.
Hva er det?
Det er steintøy på bakken.
Se, det ligger overalt.
Se, det er urgammelt.
Herregud, han hadde rett.
Indianeren hadde rett.
Da du sa at ingen hadde vært her før, -
- mente du nok "ingen hvite menn", herr Costin.
Vi trodde at indianeren var gal. Det må ha vært bosteder her.
Takk og lov at villsvinet hadde mer kjøtt på benet enn vi.
Veien ut av helvete er alltid tung, herr Costin.
Men vi skal ta oss tilbake.
Verden skal få vite hva vi har funnet.
Fortsett.
- Takk, takk. - Major Fawcett, De er en modig eventyrer.
Takk, sir.
- Din sønn. - Det må være Brian.
Og her er Jack.
- Er du min far? - Ja, det er meg, min sønn.
Kom og gi meg en klem.
Nå drar vi hjem.
- Takk, alle sammen. - Vi er stolte av Dem, major Fawcett!
Percy, De må møte vår vert, herr James Murray. Han vil møte Dem.
- En meget bemidlet mann. - Sannelig har han et vakkert hjem.
Det står til hans gode rykte.
- Herr Murray. - Major Fawcett, jeg ser Dem der nede.
- Velkommen til den indre kretsen. - Takk, herr Murray.
- Fru Fawcett. - God kveld.
Percy, alle ser frem til Deres tale til Det geografiske selskap.
Hør på dem.
Alle snakker om Deres ekspedisjon. Det er ikke til å tro.
Det er en ære å være her.
Jeg leste Deres artikkel i The Times i morges, om slavehandelen i Amerika.
Den er... De er en opplyst mann.
Stakkars villmenn.
- Urbefolkningen fortjener vår sympati. - Ja.
- Vi har knapt skrapt Amazonas' overflate. - Det skal være visst.
Jeg...
Jeg er biolog, men også eventyrer.
Jeg var nestkommanderende på Shackleton i Antarktis. Visste De det?
Det er neppe noen her som ikke er kjent med Deres bedrifter, herr Murray.
De har utmerket Dem selv med det mot enhver slik ekspedisjon fordrer.
Jeg har alltid higet etter å reise til Amazonas, må vite.
Jeg håper Det geografiske selskap fortsetter sin utforskning, -
- men i mine øyne bør karttegning være av underordnet betydning.
- Jaså? - Jeg gjorde flere arkeologiske funn.
Jeg tror de kan være av enorm betydning. Steintøy i jungelen.
- Der ingen hvit mann har satt sin fot. - Min venn, får jeg snakke med dem?
Deres eventyr har åpnet mange dører for Dem, -
- men slike funn bør De holde for dem selv.
Det er en ting å forsvare jungelmennene, en annen å overdrive disses evner.
Ingen her bestrider at De tror på det De så, -
- men slik en ferd tærer på forstanden. Det gjør den virkelig.
Herr Keltie.
De vil nok merke at mitt sinn er i god behold.
Og fortsatt åpent, gudskjelov.
God ettermiddag, mine herrer.
Jeg vil presentere en av våre brødre, -
- hvis bedrifter nå er velkjente og langt fra ubetydelige.
Major Percy Fawcett.
Takk, sir.
- Jeg har rett til å være hos min mann. - Kun menn, dessverre, frue.
Ærede kolleger.
Det er nå min sterke overbevisning -
- at Amazonas er langt mer enn den grønne ørken mange av oss tok det for.
Jeg hevder at Amazonas skjuler en sivilisasjon.
En som kan være eldre enn vår egen!
Major Fawcett! Jeg er herr William Barclay fra Bedford.
Jeg har vært i Sør-Amerika.
Herr Barclay, alle vil sikkert høre om deres ferie, -
- men nå diskuterer vi oppdagelser!
Klargjør en ting: Påstår De at det finnes mytiske kongeriker av gull?
Det var slike fantasier som lokket konkvistadorene ut i fordervelsen!
Sir, det er konkvistadorene og vi som har fordervet Amazonas.
Jeg har med egne øyne sett bevis på deres sivilisasjon.
Sir, jeg forsikrer Dem om at den er virkelig.
Kanskje er det for vanskelig for enkelte av dere å vedgå.
Vi som så lenge er blitt gjennomsyret av kirkens trangsynthet, -
- har liten tiltro til en eldre sivilisasjon.
Især en grunnlagt av en rase -
- som hvite menn så brutalt har dømt til slaveri og død!
Påstår du at disse villmennene er våre likemenn?
Jeg vet ikke, men jeg har til hensikt å finne det ut.
Skal vi ha villmenn i Westminster Abbey?
Derav Deres respektløshet, sir! Men hva står på spill?
Finner vi en by der man ikke trodde at noen kunne eksistere, -
- vil det bli et nytt kapittel i menneskehetens historie!
Ja!
Ta mine bevis i betraktning! Jeg har arkeologiske funn!
Antikviteter, like sofistikerte som i Asia og Europa.
- Midt i jungelen! - Gryter og kasseroller!
Gryter og kasseroller! Gryter og kasseroller!
Fall til ro, barn! Fall til ro!
Etter min hjemkomst fra jungelen har jeg undersøkt et signaldokument.
Datert av konkvistadorene, herr Barclay.
Der står det utvetydig om oppdagelsen av en glemt by.
Funnet på Trinity College i Dublin denne uken av min henrivende hustru!
Skrevet av en portugisisk soldat i 1753. Jeg siterer:
"Vi oppdaget ruinene av en urgammel by, dekket av gull."
"Veier, templer og urgamle symboler."
- Hva da, Eldorado? - Nei, mine herrer! Nei!
Jeg døper den Z! Den siste biten i menneskepuslespillet.
Den ligger der, og vi må finne den!
Herr Fawcett!
Herr Fawcett, la oss reise tilbake!
La oss finne denne herligheten!
- Hva sier De? - Det jeg sier, herr Murray, -
- er at jeg tar utfordringen!
Herr Costin! Jeg ser De sitter der! Vil De vende tilbake med oss?
Herr Fawcett, jungelen er et helvete... Men man liker den jo.
Vi skal vende tilbake, og finne herligheten!
Jeg har så store forhåpninger, Cheeky.
Med denne reisen kan vi kanskje endre deres trangsynte holdninger.
Jeg føler meg rede til å slå følge med deg på din neste ferd.
Hva mener du?
Barna er tilbake på skolen da.
Jeg har lært meg å tyde stjernene og navigere.
Jeg er vel bevandret i regionens historie.
- Det var jo jeg som fant dokumentet. - Det vet jeg, elskede.
Men det ville vært umulig.
Det er intet sted for en kvinne.
- Intet sted for en kvinne? - Ja.
- Vi hevder da å være likestilte. - I sinnet, ja, men ikke legemlig.
En slik reise er ufattelig krevende.
Det er da en kjensgjerning at smerten ved en fødsel overgår alt en mann kan oppleve.
Dette handler ikke om fødsler.
Har du vært vitne til to minutter av det, eller desto mindre måttet utholde det?
Jungelen fordrer årevis med øvelse.
Trening. Erfaring med soldatlivet. Det har jeg.
Det handler om larver i huden, giftslanger -
- og sykdommer som får deg til å spy blod.
Du ville ikke holdt ut, og det ville ikke jeg holdt ut med.
Jeg holdt ut med de farer du møtte i alle de år du var borte.
- Så får vi vært sammen noe av livet... - Du er min hustru.
Jeg trenger deg her, ikke som teltfelle med behov for stadig tilsyn.
I denne fantasien du har, hva skjer med ungene?
Vær så snill, vær rimelig.
Du slenger "rimelig" i ansiktet på meg?
Var det rimelig at jeg skulle slite med å forsørge barna mens du var i jungelen?
Du har ikke skjenket en tanke til mine ambisjoner som kvinne, har du?
Menn og kvinner har hatt sine roller siden tidenes morgen!
- Det er en av samfunnets byggestener! - Jeg forventet meg mer forståelse.
Jeg skammer meg over din uvitende holdning!
Det går bra, kjære. Jeg er lei for at vi skrek.
- Ikke krangle, mor. - Det går bra, Jack. Gå nå.
UUTFORSKEDE AMAZONAS MAI 1912
194 kilometer til Oviedos siste markering.
- Du burde smøre det der. - Skal bli.
- Hvor er herr Murray? - Han danner baktroppen, sir.
- Herr Murray! - Ja?
- Hvordan klarer du deg? - Bare bra, takk.
Litt vel tung forpakning, later det til.
Kanskje bør jeg kvitte meg med noe unødig pikkpakk?
Det fraråder jeg deg. Du vil nødig være dårlig utrustet til resten av ferden.
Nei, men...
Alt det vitenskapelige utstyret ser ut til å sinke oss.
Når vi når elven, da. Du må beholde ett skift med klær.
Og madrassen.
Jeg kan gå naken som Adam i denne uutholdelige heten.
Det ville vært litt av et syn. Vi fortsetter.
Han lengter tilbake til Sydpolen.
Han vil nok dra sin del av lasset. Bare rolig.
Skal vi hygge oss med posten, mine herrer? Vi har sekkene fra San Carlos igjen.
Du har to fra din hustru og sønn, major.
- De har gjort en stor oppdagelse i Peru. - Fortell.
Amerikaneren Hiram Bingham har funnet -
- en tapt by i Andes, Machu Picchu.
Det står at doktor Hamilton Rice er hakk i hæl.
Vi konkurrerer visst mot amerikanerne nå. De er ute etter prestisjen vår.
Det er for langt nordover, men likevel. Det viser at det er mye å oppdage.
Vi har mistet den andre båten.
- Villmenn! Bevæpne dere! - Nei, ikke skyt.
Av båten, alle sammen. Ta dekning.
- Herr Manley! Frem med trekkspillet! - Trekkspillet, sir?
Ja! Gjør det nå! Spill "Soldiers of the Queen"!
Herr Costin, kom og syng med meg.
Kom!
- Er du klar? - Ja!
Venn! Venn!
Venn!
Folkens...
Om rødhudene angriper, så løp til meg alt hva remmer og tøy kan holde.
Løp til meg alt hva remmer og tøy kan holde.
Gode Gud.
Hatten hans...
Vi er i sikkerhet. Høvdingen har bedt oss inn, som sine gjester.
Har du det bra?
Dette er en kannibalstamme.
Det vet jeg.
Høvdingen forklarte at det er et dødt stammemedlem.
Hans ånd går over i dem om de spiser ham.
Vi må prøve å få dem i tale.
De kan besitte avgjørende informasjon om vårt reisemål.
Jeg nekter å gå med på denne galskapen. Jeg nekter.
Karer, følg meg.
Folkens, vi må tilbake til båten.
Costin.
En gave. Til dere.
- Og til deres sønn? - Ja, bra.
Veldig fint.
Ja. Takk.
Vi leter etter gamle hus.
Mange hus. Mange, mange mennesker.
Dypt inne i skogen.
Kjenner du til det?
Det går rykter om en by, men han er usikker.
Lengre opp langs elven tror han det finnes folk som kan hjelpe oss.
- Da så. - Takk, min venn.
Mat?
Mat? Ja, takk.
Enestående.
Stoffet bedøver bare fisken. De dreper ikke flere enn de trenger.
Enestående.
Disse såkalte villmennene dyrker i jungelen.
Der ingen trodde det var mulig.
Vi har vært så arrogante og hånfulle.
Jeg har vært verst av alle.
Se, så oppmålt alt er.
Det er matematisk i sin presisjon.
Det er jo det du har sagt.
Tenk deg hvordan Z må være.
Kanoene er ubrukelige nå. Vi må ty til flåten.
Vi drar ved soloppgang.
James?
James!
Jeg tror jeg har funnet ham.
Hei, gamle venn.
Jeg har visst kommet på villstrå.
Takk og lov at dere lever. Jeg trodde dere ville bli spist av villmennene.
Jeg har et stygt sår på beinet.
Det må vi ta hånd om. Kom, vi må videre.
- Jeg tror jeg har et snev av feber. - Manley, hjelp meg å rydde opp her.
Dette lå i min koffert.
Det var en gave fra min hustru og mine barn, som alle skulle dele på.
Jeg vet det, jeg var bare så... sulten.
Jeg er litt trett. Om det går bra, vil jeg hvile en stund til.
Du har ingen rett til å være trett.
Mine egne barn, i sin spede alder, er mer pålitelige enn deg.
Jeg skulle heller vært hjemme hos dem.
Likevel er jeg her med deg, -
- for å forsøke å utrette storverk.
- Kan jeg få litt vann? - Du får vann når vi når flåten.
Herr Manley, hjelp meg med å få ham opp.
Bli der du er, herr Murray. Vi må opprettholde balansen.
Murray! Bli sittende.
Sitt, for svingende!
Murray, sitt!
Svøm til stranden. Vi går i land lengre nede.
Svøm til stranden! Slipp! Svøm til stranden!
Slipp! Du får flåten til å kantre! Vi mister utstyr!
For helvete! Jeg sa slipp, forbannede svekling!
- Herr Manley, hjelp meg i land! - Jeg tar ham!
Hold munn.
Vi har mistet en tredjedel av provianten.
- Jeg holdt på å drukne! - Det var det ingen fare for!
Dette, etter at du stjal vår mat!
Jeg burde ha sultet, da? Det ville vel vært det edleste?
Vil dere at jeg skal dø?
Vær så snill, ikke så fort. Gi en døende mann en sjanse.
Jeg vil bare dø.
Den jyplingens uforskammethet, -
- og hans vulgære jakt på berømmelse...
Som en Judas har han ført meg -
- inn i denne jungel.
Vi ligger to uker etter, ifølge sekstanten og stjernekartene.
Sjef. Såret i benet hans blir stadig mer betent.
Herr Murray har blodforgiftning nå.
Jeg har merket det.
Tror du han vil klare seg?
Sjansene er små.
Han er ei verdig til å kysse folden på min kjortel, -
- slik jeg ei er verdig Ditt åsyn.
Gi meg krefter til å overleve. Han er ei verdig.
Nei. Nei...
Ja, hva er det?
Det er gruveleirer syd for oss, langs elven.
I morgen begir du deg av sted til dem.
Du får vår siste hest, den proviant jeg kan unnvære og en indianerveiviser.
Jeg har familie der hjemme.
Jeg kan ikke la deg risikere hele mannskapets ve og vel.
Du bryr deg ikke en tøddel om meg, -
- eller noen annen i ekspedisjonen.
Du bryr deg ikke engang om å komme deg hjem.
Alt du bryr deg om, er den tapte by.
Jeg ser etter om det går en vei igjennom.
Sjef! Sjef!
- Sjef! - Jeg så den! Vi nærmer oss!
Vi fortsetter!
Du må komme tilbake.
Vi ga den uslingen vår siste hest, og slik gjør han gjengjeld?
Provianten er ødelagt! Murray har dynket den med olje!
Vi må snu.
Vi kan ikke snu.
Vi er fremme!
Vi har ingen bevis å vise til!
Hva går vi videre med? Det i ryggsekkene holder til en uke, i beste fall!
Det er over, Percy!
Sendes til Det geografiske selskap.
Herr James Murray ble nødt til å forlate ekspedisjonen -
- da han trengte legetilsyn.
Han befinner seg for øyeblikket på ukjent sted, og er antagelig omkommet.
Resten av gruppen burde ankomme England så snart som mulig.
ATTENTAT I SARAJEVO ERKEHERTUGEN SNIKMYRDET
Det blir krig mot tyskerne. La oss reise hjem, så vi får kjempet.
- Send det umiddelbart. - Ja, sir.
Løp etter! Kom igjen, Brian!
Det er Joan, som du forstår.
Din datter.
Vakre barn.
Hei, Joan.
- Jeg henter guttene. - Nei.
La dem leke ferdig. Send dem inn når de er ferdig.
Jeg bør fortelle hva som har hendt.
Du er virkelig.
Tre, to, en. Løp!
Som de har vokst...
Du har vært makeløst flink med dem.
DET KONGELIGE GEOGRAFISKE SELSKAP
Mine herrer, velkommen til vårt nye hjem.
- Takk for at De kom på så kort varsel. - Sir John.
Vær så god, denne veien.
- Gratulerer med adelstittelen. - Takk. De kjenner vel alle her?
Herr James Murray ankom London i morges.
Vi mente at det var avgjørende at vi samlet oss så snart som mulig.
Gratulerer med Deres trygge hjemkomst.
En bemerkelsesverdig prestasjon.
Herr Murray står ved at De overga ham. Stemmer dette?
Nei, det gjør det ikke. Han fikk penger og mat.
En beklagelig, men nødvendig handling for å redde liv.
Sir George, vi tilbrakte all vår tid -
- med å leke i gjørmen med villmennene.
Jeg så aldri bevis på noen glemt by.
De var grunnen til at vi ikke nådde vårt mål, herr Murray.
- De helte parafin på vår siste proviant. - Jeg bestrider anklagen, sir John.
Jeg tolererer ingen flere krenkelser fra denne unge mannen.
Jeg har hyrt en advokat, og vil ta saken videre.
Hans lakeier er svin, og ikke til å stole på.
- Vi skulle pisket deg, som kjøteren du er. - Rolig, mine herrer.
Vårt land er nå i krig. Det er ukledelig å hengi oss til innbyrdes konflikter.
Jeg bønnfaller dere om å inngå en avtale.
Nåvel.
Jeg er sjenerøs nok til å foreslå -
- at gir De meg en beklagelse her, foran hele dette selskap, -
- så skal jeg overveie å trekke mine krav mot selskapet og Dem selv.
Med visse betingelser, naturligvis.
Nå, major? Vil De beklage?
For landets beste er jeg villig til å forsones.
Takk.
Men jeg må naturligvis høre herr Murrays betingelser.
Den dagen jeg gikk med på å bli med på Deres ekspedisjon, -
- og slapp Deres stjerne inn i min sfære, -
- bevitnet Deres hustru Deres fremgang.
Mitt eneste vilkår er at hun igjen vil være til stede -
- for å bevitne Deres erkjennelse -
- av den skade De har forvoldt meg, sir.
Herr Murray, sist jeg så Dem, -
- satte jeg Dem på vår siste hest, -
- og ga Dem langt mer enn Deres andel av maten.
Mennene bønnfalt meg om å etterlate Dem der De lå.
Men det fikk jeg meg ikke til å gjøre.
Som følge reddet jeg Deres liv.
Reddet mitt liv? Reddet De... Jeg krever en beklagelse umiddelbart.
De skal beklage for meg.
- Jeg skal beklage. - Takk.
Til mine menn.
Jeg beklager at jeg anså herr Murray for å være deres selskap verdig.
Og at jeg forvekslet en manns rang med hans mot.
Den feilen begår jeg ikke igjen.
Hva Deres mål med dette bakholdet er, vet jeg ikke.
Men De trenger ikke frykte at jeg skjemmer Dem ytterligere ut.
Jeg trekker meg herved fra denne institusjon, og fortsetter på egen hånd.
Vær så snill, major. Dette er skandaløst! Jeg bønnfaller Dem om å tenke Dem om.
Magnus!
Jeg skal lære ham...
Hva er det?
Du har fått et brev.
Alle offiserer som ikke er utkommandert, må oppgi sine navn til krigskanselliet.
La oss håpe det blir en kort strid.
- Snakk med guttene. - Vær ikke redd, elskede.
Hele mitt liv har jeg forberedt meg på dette.
Hei, gutt.
Far.
Jack, Brian.
- Har noen gått tur med Harvey? - Nei, ikke ennå.
Jeg gjør det.
Far, du må vel ikke dra igjen? Gå i strid?
Hvis rapportene stemmer, er jeg nødt.
Far, du kom nettopp tilbake. Det er ikke rettferdig.
- Jeg er forpliktet til å tjenestegjøre. - Forpliktet?
Hva med dine forpliktelser overfor mor? Og mot oss, din familie?
- Familien du villig forlot i så mange år. - Jack.
Hvordan våger du å si slikt til meg?
Hvordan jeg våger? Hvordan våger du, far? Du skjenker oss ikke en tanke.
Du tenker på indianere, tyskere eller enhver annen vei til heder og ære.
- Jack, nå holder det. - Nei! Du kom tilbake som en fiasko.
- Les avisen. Og du forlater oss igjen! - Nå holder det!
Percy.
- Jeg hater ham. - Åh, Jack.
Alt din far har gjort siden du kom til verden, var for deres skyld.
For din skyld håper jeg at du vil angre på det du nettopp sa.
La meg være.
Vær så snill, la meg være.
FRONTEN, ELVEN SOMME I FRANKRIKE TO ÅR SENERE
Ser man det, sjef.
Vår gamle venn James Murray er visst ikke så mektig likevel.
Den uslingen dro på en arktisk ekspedisjon med kanadiere, og gjorde mytteri.
Ingen har hørt fra ham siden. Ta en titt.
Hans "utmerkede ferdigheter" får ham nok trygt hjem igjen.
Noen bør advare eskimoene om at herr Murray er på krigsstien.
Greit, major.
Vi har stjålet en meget synsk person fra russerne.
Kom, hun spår deg.
Tenk vi fikk smuglet henne inn! Velkommen til det ukjente.
Tiden er ute, nå er det majorens tur.
Spå majoren.
Vi skal snart ut i strid, madam. Vi setter stor pris på enhver åndelig støtte.
Er du eventyreren?
Jeg var.
Så også disse gode menn. Vi lot oss flytte hit for å holde sammen.
Gi meg din hånd.
Kjenn min hånd. Hør min røst.
Er det en skog?
Du drømmer om å være i en skog.
Jeg ønsker å finne en tapt by.
Kan du se deg selv der nå?
Forsøk å se det for ditt indre.
Ja.
Jeg ser det.
Denne visjonen blir du aldri kvitt.
Det du søker, er langt større -
- enn du noensinne kan forestille deg.
Et vidstrakt land, bestrødd med folkeslag.
Din sjel vil aldri få fred før du finner dette nye sted.
Det er din skjebne.
Med det vil du opplyse verden.
Vår verden har stukket seg selv i brann.
Vi må søke på annet hold for å finne måter å slukke brannen på.
26. SEPTEMBER 1916
- God morgen, mine herrer. - God morgen, sir.
Da jeg var yngre, -
- risikerte jeg alt for konge og fedreland, for status og rang.
Jeg trodde det var det som gjør en mann til en mann.
Men mine reiser har lært meg -
- at slik ærgjerrighet blott er villfarelse.
Jeg vet at vi i våre hjerter -
- kjemper for våre nære og kjære, som seg hør og bør.
Men de er ikke her.
Så la oss isteden kjempe for hverandre!
Lykke til.
Må Gud være med dere alle.
- Og til helvete med tyskersvina! - Vel talt, herr Costin.
Innta deres stillinger.
Fell skarpskytterne!
Fremad!
Kom igjen! Videre!
Kom igjen! Fremad marsj!
Gass! Gass!
Gass!
Manley! Gass! Manley! Gass!
Elskling, det er meg.
Vi er her. Ungene er her.
- Nina? - Ja, min kjære.
Kom.
Det er Joan.
La ham ta på ansiktet ditt. Kom.
- Ser du? Det er Brian. - Hvor er Jack?
Jeg er her, far.
- Jeg trodde jeg døde. - Nei.
Du ble utsatt for klorgass.
Øynene dine ble skadd, men de tror du vil få synet tilbake.
Resten av karene? Costin?
Herr Costin er uskadd.
Brigaden din led store tap, men var den eneste som ikke trakk seg tilbake.
På grunn av ditt mot forfremmes du til oberstløytnant.
Oberstløytnant? Etter alt han har gjort?
Jack.
Jeg tror jeg drømte.
Om Amazonas.
Jeg er redd du neppe vil få vende tilbake til jungelen din.
Jeg beklager.
Hvil nå.
Alt vil ordne seg.
Jeg må tilbake.
Du kan ikke tenke på slikt nå.
Jeg lar barna få litt frisk luft.
Kom nå.
Far?
Jack?
Jack.
Amerika fascineres av Dem. Våre lesere vil vite hva De har bedrevet etter krigen.
Jeg er takknemlig for interessen.
Hils leserne og si at mine sår er leget, og at jeg venner meg til livet hjemme.
Deres utforskning i Sør-Amerika har vekket mye interesse for oppdagelsesreiser i USA.
- Mang en ny reise er blitt planlagt. - Jaså?
Ja, Hamilton Rice drar til Brasil snart, med radio og fly.
Han tar med seg en stor og godt bevæpnet gruppe.
Vi får håpe at doktor Rice og hans våpen ikke ødelegger det han vil oppdage.
- La meg stille Dem et spørsmål. - Ja, sir?
- Hvordan fant De oss her? - Deres sønn, løytnant. Han skrev til oss.
Har han ikke fortalt det?
- Bra skutt, Jack. - Takk, far.
Du begynner å bli dreven med geværet.
Øvelse gjør mester.
Jeg har noe til deg.
Jeg fikk dette av en Guarayo-høvding.
En stor mann.
Det er ditt nå.
Takk.
Det må ha vært en stor dag.
Du tror vel fortsatt på Z?
At vi undervurderte indianerne?
Derfor burde vi dra tilbake.
Du og jeg, sammen. Vi kan finne byen en gang for alle.
Jack.
Jeg er en gammel gubbe nå.
Far, vi vet begge at dine fortrinn overgår mine.
Nå ser du klart igjen. Ingenting hindrer oss.
Far, amerikanerne vil reise dit med sine våpen.
Vi må håpe at de ikke utsletter indianerne.
Vi må finne den før dem.
Det er ingenting jeg heller vil enn å bli med deg, far. Det er det du ønsker deg.
Du må forhøre deg med ledelsen.
Jeg forstår at det er farlig, men som du sa: Etter alt som har hendt i Europa, -
- fins det ingen trygg vei gjennom livet.
Så mange på min alder vendte ikke tilbake fra krigen. Det kan skje igjen.
Det kan det, mor. Det kan skje igjen.
Jeg burde bli rasende for at du...
Du bruker mine egne ord mot meg. Hvordan kan jeg motsi meg selv?
- Joan er irriterende! Hun klapset til meg! - Ikke klaps til ham. Av sted med deg.
- Hun slo meg i ansiktet. - Vi snakker her.
Hjelp din søster med å hente ved fra vedstabelen. Nå.
Utkjemp dine egne kamper.
Vær så snill, mor.
Det er ingen tvil om at jeg vil bli fra meg av uro for guttene mine i jungelen.
Men vi har aldri latt frykt diktere vår fremtid.
Det er alt.
Takk, mor. Takk, takk, takk.
- Far... - Vi er ikke der ennå. Vi må ha penger.
- Selvfølgelig, det forstår jeg. - La meg snakke med din mor.
- Og øvelse. - Selvfølgelig. Jeg begynner umiddelbart.
Du og jeg. Herr Costin ledsager oss sikkert.
Takk, mor. Takk.
- Hva? - Det overrasket at du sa ja så fort.
Hvilket valg hadde jeg?
Det ligger i hans natur. Det ville vært galt å fornekte det.
Dessuten er du der, og kan veilede ham.
Her er de, sjef. Mine siste notatbøker.
Jeg håper de vil være til hjelp.
Kan jeg ikke overtale deg til å bli med?
Vi kom så nært, Henry.
Tenk hva det ville betydd -
- å endelig finne den, sammen.
Sjef, jeg har kone og barn nå.
Mine barn var yngre enn ditt er nå da vi la ut på vår første reise.
Jeg medgir at det var kostet.
Men kunne du sett gutten min nå, hans kraft og tæl, -
- ville det brutt ned all vegring på et blunk.
- Mer konjakk, sir? - Nei takk, Nigel.
Og De, sir?
Misforstå meg ei, jeg...
Jeg tror denne søknen etter Z -
- koster mer enn den smaker.
- Har du begynt å betvile dens eksistens? - Nei.
Kun at Z kan gi deg alle de svar du søker.
Jeg ønsker deg lykke til, kjære venn.
Dette blir ingen ekstravagant ekspedisjon. Topptunge ekspedisjoner oppnår ingenting.
De holder seg nær sivilisasjonen, og boltrer seg i oppmerksomheten. Ikke vi.
Vi skal være i felten i tre år, helt på egne ben.
Vår kløkt vil holde liv i oss.
Indianerne sørger for at våre forsendelser kommer på trykk så ofte som mulig.
Hvem finansierer Deres nye reise?
Pengene stilles sjenerøst til rådighet av et konsortium av amerikanske aviser, -
- og herr John D Rockefeller junior.
Vet De at Det kongelige geografiske selskap tilbød seg å bidra med midler?
Jeg er glad vår nasjon ikke henger etter.
Jeg vil presentere min følgesvenn på denne historiske ekspedisjon:
Min egen sønn, herr Jack Fawcett.
En disiplinert og kvikk mann.
Vi kunne jo ikke la amerikanerne gjøre oss til skamme.
Jeg kan stolt si at vi til slutt lyktes med å møte dem på halvveien.
Du sto alltid sir Georges hjerte nær. Måtte han hvile i fred.
Jeg vedgår at det var en feil å ikke la meg overbevise av deg tidligere.
- Det eneste som teller nå, er fremtiden. - Ja.
Jeg har båret denne de siste 20 årene.
Når vi når Z, sender jeg den til Dem som et tegn.
- I fall jeg velger å ikke vende tilbake. - Nonsens.
Ja, vi har jo noe til deg.
Herr Barkley, kan De være så vennlig?
Selskapets høyeste utmerkelse.
Grunnleggernes gullmedalje.
Den har De i sannhet gjort Dem fortjent til, oberst.
Så sant.
Alt er ordnet. Vi reiser til Portugal den syvende. Vi ses igjen i Brasil.
Nå kan ingen overgå oss.
Koordinatene ligger i skrivebordet mitt. Herr Costin har en kopi.
Ja, det har du sagt tusen ganger. Av sted, så dere ikke mister båten.
Du er en mann nå. Du har ansvaret for din mor og din søster.
Et godt kall. Muligens enda mer ærbart enn vårt.
Har jeg rett?
Adjø, far. Jeg vil savne deg, slik jeg alltid har gjort.
Pass på din far. Ha det gøy, og vær dristig.
- Adjø, Joan. - Adjø, far.
Jeg elsker deg.
Mot Z, altså. Og et nytt eventyr.
Adjø, kjære gutter.
40 millioner, far. Det står at 40 millioner følger med på reisen vår.
Det er utrolig.
Det er fantastisk.
- Hvordan går det? - Jeg har aldri hatt det bedre.
Ikke jeg heller. Snart er vi på elven.
Er vi heldige, får vi se en opera.
Var det her de sang? Forbløffende.
Det er synd du ikke fikk se det intakt.
Ja.
Jungelen gjenoppretter balansen.
Kjære Cheeky, dette er det siste brevet du får før vi når Z.
Resten av gruppen vender hjem igjen.
Jack skjøtter seg forbløffende godt.
I dag fant vi en indianerstamme -
- som fortalte om en grotte kun de visste om.
De forteller om en enorm stein der, dekket av malerier av menn og hester.
Dens plass kan være inngangen til Z.
Høvdingen har vært meget sjenerøs, -
- og minner meg atter om at vi er formet av samme leire.
Vi forventer å komme i kontakt med den gamle sivilisasjonen innen en måned.
Etter det ligger vår skjebne i gudenes hender.
Du trenger ikke frykte noen fiasko.
Stopp, stopp, stopp.
Hold deg i ro. Jeg vet hvordan man går frem. Bare fortsett.
Venner! Venner!
Vi går tilbake samme vei som vi kom.
Langsomt. Ha ikke hastverk.
Inn i buskene! Fort!
Jack!
Nei, Jack! Fortsett!
Vær tapper.
Ingenting vil skje oss som ikke var vår skjebne.
Den kristne er ikke en av oss.
Han er ikke en av dem heller.
Vi må vise ham veien til skyggene.
Vi kommer til å dø.
Vi vil dø her i dag.
Så mangt i livet er et mysterium, min sønn.
Vi vet så lite om denne verdenen.
Men du og jeg har foretatt en reise som andre menn ikke kan forestille seg.
Det har avlet forståelse i våre hjerter.
Jeg elsker deg, far.
Jeg elsker deg, min sønn.
La oss skåle!
Lord Bernard, jeg vil gjerne lese noe, om jeg får.
Nå ligger jeg tynt an.
Noe jeg skrev i fall jeg ikke overlevde fødselen.
"Min Percy, jeg vet at ditt første instinkt vil være å sørge."
"Men jeg vil heller at du tenker på vår sønn, -
- og den kjærlighet du må vise ham."
"Jeg visste at det ville bli en gutt."
"Lær ham alltid å drømme, og å søke etter det ukjente."
"En søken etter skjønnhet er belønning i seg selv."
"Jeg bønnfaller deg om å minnes de ord som er så lette å glemme."
"En mann bør strekke seg lengre enn han når."
"Hva er ellers himmelen til for?"
"Jeg elsker deg for alltid."
En mann oppsøkte meg i går.
Han kom fra Brasil.
Han har møtt Jack og Percy.
De lever hos indianerne.
Han sa de hevder å ha nådd Z.
Min kjære, det har gått årevis.
Vi har sendt nesten hundre mann for å lete etter din mann og sønn.
Jeg er redd vi må erkjenne det uunngåelige.
Sir John, jeg innrømmer at dette har gjort meg fryktelig opprevet.
Og jeg lider av hele mitt hjerte og min sjel.
Det har krevd all min viljestyrke -
- for å skyve skrekken ut av mitt sinn, men jeg bønnfaller Dem...
Mist ikke håpet.
Jeg kan ikke tvile -
- etter så mange år med oppofrelser.
Det er blitt mitt eget livsverk.
Brasilianeren ba meg gi Dem denne.
Han sa at Percy sa De ville forstå.
Jeg har øvd meg på å forholde meg objektiv overfor bevis, men visselig...
Dette må da visselig være et tegn?
Ja. Jeg skal la undersøke det.
Takk. Det er alt jeg kan be om.
Mange forsøk ble gjort på å redde Percy og Jack, men ingen lyktes.
Nina Fawcett håpte at de ville komme tilbake, helt frem til sin død i 1954.
Fawcetts tro på en tapt sivilisasjon ble latterliggjort i nesten 100 år.
På 2000-tallet fant man urgamle veier, broer og tegn på jordbruk i Amazonas.
Et av stedene var Fawcetts angivelse for byen Z.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Tekst: Nicolai Herzog